Epistemic paternalism in times of crises
Epistemički paternalizam u doba krize
Поглавље у монографији (Објављена верзија)
Метаподаци
Приказ свих података о документуАпстракт
Epistemic paternalism is the practice of interfering in the process of inquiry of another,without prior consultation and for the sake of her epistemic good. We will examine two main types of epistemic paternalism: eudaimonic and strict. In the case of eudaimonic epistemic paternalism, epistemic improvement is used only as a means to achieve non-epistemic benefits. In the case of strict epistemic paternalism, epistemic improvement is valued as a good in itself. The main objection against each type of epistemic paternalism is that this practice leads to a violation of personal autonomy. We will defend a more moderate form of strict epistemic paternalism which is motivated by both epistemic and non-epistemic benefits. At the same time, this moderate form leads to the development of specific epistemic virtues, which results in an increase rather than a violation of personal autonomy. We will show that the question of the justification of epistemic paternalism is especially relevant in cris...es, such as the current pandemic caused by the covid-19 virus.
Епистемички патернализам је пракса уплитања у процес истражи-
вања који нека особа спроводи, без претходног консултовања са њом, а зарад
њеног епистемичког добра. Размотрићемо два главна типа епистемичког па-
тернализма: еудаимонистички и строги. Код еудаимонистичког епистемич-
ког патернализма, епистемичко побољшање се користи само као средство за
постизање неепистемичких добробити. У случају строгoг епистемичкog па-
тернализмa, епистемичко побољшање се вреднује као добро по себи. Главни
приговор против сваког од оба типа епистемичког патернализма јесте да ова
пракса доводи до нарушавања личне аутономије. Бранићемо умеренију вер-
зију строгог епистемичког патернализма која за мотивацију има како епис-
темичке тако и неепистемичке користи. Истовремено, овај умерени облик
доводи до развијања специфичних епистемичких врлина, што за последицу
има повећање, а не нарушавање личне аутономије. Показаћемо да је питање
оправданости епистемичког патернализма посебно релевантно у кри...зним си-
туацијама, каква је тренутна пандемија изазвана вирусом ковид-19.
Кључне речи:
Epistemic paternalism / Crisis / Personal autonomy / Epistemic virtues / Епистемички патернализам / Криза / Лична аутономија / Епистемичке врлинеИзвор:
Етика и истина у доба кризе, 2021, 193-215Издавач:
- Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu
Финансирање / пројекти:
- Projekat "Čovek i društvo u vreme krize" finansiran od strane Filozofskog fakulteta Univerziteta u Beogradu
Институција/група
Filozofija / PhilosophyTY - CHAP AU - Janković, Ivana AU - Vasić, Miljan PY - 2021 UR - http://reff.f.bg.ac.rs/handle/123456789/5892 AB - Epistemic paternalism is the practice of interfering in the process of inquiry of another,without prior consultation and for the sake of her epistemic good. We will examine two main types of epistemic paternalism: eudaimonic and strict. In the case of eudaimonic epistemic paternalism, epistemic improvement is used only as a means to achieve non-epistemic benefits. In the case of strict epistemic paternalism, epistemic improvement is valued as a good in itself. The main objection against each type of epistemic paternalism is that this practice leads to a violation of personal autonomy. We will defend a more moderate form of strict epistemic paternalism which is motivated by both epistemic and non-epistemic benefits. At the same time, this moderate form leads to the development of specific epistemic virtues, which results in an increase rather than a violation of personal autonomy. We will show that the question of the justification of epistemic paternalism is especially relevant in crises, such as the current pandemic caused by the covid-19 virus. AB - Епистемички патернализам је пракса уплитања у процес истражи- вања који нека особа спроводи, без претходног консултовања са њом, а зарад њеног епистемичког добра. Размотрићемо два главна типа епистемичког па- тернализма: еудаимонистички и строги. Код еудаимонистичког епистемич- ког патернализма, епистемичко побољшање се користи само као средство за постизање неепистемичких добробити. У случају строгoг епистемичкog па- тернализмa, епистемичко побољшање се вреднује као добро по себи. Главни приговор против сваког од оба типа епистемичког патернализма јесте да ова пракса доводи до нарушавања личне аутономије. Бранићемо умеренију вер- зију строгог епистемичког патернализма која за мотивацију има како епис- темичке тако и неепистемичке користи. Истовремено, овај умерени облик доводи до развијања специфичних епистемичких врлина, што за последицу има повећање, а не нарушавање личне аутономије. Показаћемо да је питање оправданости епистемичког патернализма посебно релевантно у кризним си- туацијама, каква је тренутна пандемија изазвана вирусом ковид-19. PB - Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu T2 - Етика и истина у доба кризе T1 - Epistemic paternalism in times of crises T1 - Epistemički paternalizam u doba krize EP - 215 SP - 193 UR - https://hdl.handle.net/21.15107/rcub_reff_5892 ER -
@inbook{ author = "Janković, Ivana and Vasić, Miljan", year = "2021", abstract = "Epistemic paternalism is the practice of interfering in the process of inquiry of another,without prior consultation and for the sake of her epistemic good. We will examine two main types of epistemic paternalism: eudaimonic and strict. In the case of eudaimonic epistemic paternalism, epistemic improvement is used only as a means to achieve non-epistemic benefits. In the case of strict epistemic paternalism, epistemic improvement is valued as a good in itself. The main objection against each type of epistemic paternalism is that this practice leads to a violation of personal autonomy. We will defend a more moderate form of strict epistemic paternalism which is motivated by both epistemic and non-epistemic benefits. At the same time, this moderate form leads to the development of specific epistemic virtues, which results in an increase rather than a violation of personal autonomy. We will show that the question of the justification of epistemic paternalism is especially relevant in crises, such as the current pandemic caused by the covid-19 virus., Епистемички патернализам је пракса уплитања у процес истражи- вања који нека особа спроводи, без претходног консултовања са њом, а зарад њеног епистемичког добра. Размотрићемо два главна типа епистемичког па- тернализма: еудаимонистички и строги. Код еудаимонистичког епистемич- ког патернализма, епистемичко побољшање се користи само као средство за постизање неепистемичких добробити. У случају строгoг епистемичкog па- тернализмa, епистемичко побољшање се вреднује као добро по себи. Главни приговор против сваког од оба типа епистемичког патернализма јесте да ова пракса доводи до нарушавања личне аутономије. Бранићемо умеренију вер- зију строгог епистемичког патернализма која за мотивацију има како епис- темичке тако и неепистемичке користи. Истовремено, овај умерени облик доводи до развијања специфичних епистемичких врлина, што за последицу има повећање, а не нарушавање личне аутономије. Показаћемо да је питање оправданости епистемичког патернализма посебно релевантно у кризним си- туацијама, каква је тренутна пандемија изазвана вирусом ковид-19.", publisher = "Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu", journal = "Етика и истина у доба кризе", booktitle = "Epistemic paternalism in times of crises, Epistemički paternalizam u doba krize", pages = "215-193", url = "https://hdl.handle.net/21.15107/rcub_reff_5892" }
Janković, I.,& Vasić, M.. (2021). Epistemic paternalism in times of crises. in Етика и истина у доба кризе Filozofski fakultet Univerziteta u Beogradu., 193-215. https://hdl.handle.net/21.15107/rcub_reff_5892
Janković I, Vasić M. Epistemic paternalism in times of crises. in Етика и истина у доба кризе. 2021;:193-215. https://hdl.handle.net/21.15107/rcub_reff_5892 .
Janković, Ivana, Vasić, Miljan, "Epistemic paternalism in times of crises" in Етика и истина у доба кризе (2021):193-215, https://hdl.handle.net/21.15107/rcub_reff_5892 .